Káznice

Tady to mělo bejt
2025-09-24 18:00 - 18:30 (Europe/Prague) | galerie
Autoři: Jindřiška Šafaříková, Philippe Zajíček
Zahájení vernisáže, otevření prostoru 18:00
Úvodní slovo 18:15 – 18:30
Výstava, která je a nadále bude v procesu. Procesu dospívání a ohlížení se za dětstvím. Nekonečný proces zařizování si svého bydlení. Prázdná stěna bez jídelního stolu. Chybějící záclony v oknech. Tady to mělo bejt, ne?

GRYPS: vernisáž a výstava
2024-10-02 18:00 - 20:00 | galerie
Gryps – česky moták – v polštině vězeňský slang, tedy jazyk, který operuje slovy a výrazy převzatými z každodenního života v trestních ústavech. Tento žargon je založen na abstraktních kódech, které jsou omezené a nepřístupné pro obyčejné lidi mimo vězeňského prostředí. Podobně jako u umění je gryps způsobem komunikace pro zasvěcené, skrývajícím hierarchii a hermetičnost daného polosvěta. Je to jazyk plný nejasností, který existuje v konkrétním prostředí – ve vězeňské cele, galerii, nebo někdy v obou těchto prostorech najednou.
Výstava kolektivu Szaber je příběhem ve stylu site-specific. Byla inspirována historií budovy a atmosférou místa – a přitom nejde jen o samotnou Káznici, ale v širším kontextu také o čtvrť Cejl a celé Brno. c Titulní gryps je zpráva ukrytá ve zdech Káznice, kterou se kolektiv Szaber rozhodl rozluštit. Zajímavé je, že samotný název umělecké skupiny, která pochází z Krakova, odkazuje na kriminální praktiky, konkrétně na činnost drancováním majetku bez dozoru. Lze tedy tvrdit, že kolektiv, který má zkušenosti s „krádeží“, se pustil do prohledávání Kažnice, aby přivedl na světlo příběhy, které spí ve zdech tohoto bývalého vězení.

Za chvíli jsem doma
2023-10-06 | galerie
Výstava o místech, které každodenně potkáváme. Všedních, ale zároveň skrývající něco intimního, co je součástí jen našeho příběhu a co zůstává pro náhodného kolemjdoucí skryto. Umělkyně s divákem sdílí svoji každodennost a svá malá osobní tajemství.
Vernisáž výstavy proběhne v 17:00.
Hana Krupa připravila instalaci s „kukátky“ pomocí kterých zužuje divákův fokus na něco, co jí samotnou fascinuje. Kukátka jsou vyrobená ze špulek nití, čímž autorka propojuje diváka s prostředím svého malířského ateliéru, který sídlí v bývalé textilní továrně Tylex v Letovicích, kde se od poloviny 19.století vyráběla krajka.
Jana Moštíková vystavuje malby, jako seznámení se s detaily, které potkává na cestě domů. Jedinečné svým tvarem a barvou. Poukazuje na malý detail, který nás může svou pozorností vtáhnout do intimní chvíle a zároveň jistoty, že se nemění a je stále na svém místě. Takové neměnné situace hledá vždy i na jiných místech, na cestách…tímto místem se může stát i areál Káznice, kdy autorka nabízí prostor na zaznamenání takových detailů přímo z Káznice pomocí fotek, které mohou diváci sdílet na Instagramu skupiny Les3.
Lenka Kamínková zpracovává místo na Pouzdřanské stepi, kde má zahradu s maringotkou a toto místo se pro ni stalo prostorem, ve kterém se vždy dokáže zklidnit a dostat se k sobě samotné. Je to osamocený kopec, který připomíná ležící bytost v krajině a ukrývá v sobě velkou sílu a klid. Pouzdřanská step je také významnou lokalitou hmyzu, který zde žije.
Výstupem její práce je velkoformátová kresba a zvukový záznam místa. Divák se tak může přenést pocitově na toto klidné místo, které velmi výrazně kontrastuje s živoucím a rušným prostorem Káznice a okolních ulic.
Autorky současně vyzývají návštěvníky výstavy k interakci.
V areálu Káznice jsou umístěny kukátka, kterými chtěly autorky diváka fokusovat na konkrétní místo, které by jinak zůstalo nepovšimnuto…

Na vlastní kůži
2023-10-04 | zákristie
Vstupte do místa, kde si na vlastní kůži zkusíte, jaké to bylo být pronásledován gestapem. Audiovizuální expozice v zákristii vytvořená studenty Střední uměleckoprůmyslovou školou Jihlava-Helenín a Smíchovskou střední průmyslovou školou a gymnázia zprostředkovává netradičním způsobem zkušenosti s genocidou.
